Rebel - revolutionære unge socialister
Indhold:
Indledning
Politisk grundlag
Opbygning
Rebel i samfundet
Fra Rebel til SUF
Kort oprids over forskellige teorier om Rebels endeligt.

Litteratur

Indledning

Rebel var en revolutionær ungdomsorganisation som havde sit virke fra efteråret 1992 til påsken 2001. Rebel blev dannet af en række grupper på den radikale venstrefløj. Det var en blanding af små autonome grupperinger, unge fra forskellige venstreorienterede partier, bevægelser og uorganiserede revolutionære unge som deltog i det stiftende møde. 
Mange var trætte af, at ”spille vandbærere for ”de voksne”, andre gad ikke de lukkede autonome grupperinger længere og andre igen ville gerne organisere sig mere seriøst end de løse organiseringer de havde deltaget i hidtil.
Rebel adskilte sig fra tidligere organiseringer ved at være landdækkende, uden ledelse, uden tilknytning til et bestemt parti, åbne og basisdemokratiske.
Rebel bestod af 4-500 medlemmer, havde 15-20 lokalgrupper rundt omkring i landet og kontorer i de større byer. Medlemstallet er vigtigt for har man 500 betalende medlemmer får man DUF midler. Hen imod enden på Rebel var det altid et kapløb med tiden for at få alle folk til at betale inden nytår, så man kunne få penge. – Dvs. man var altid usikker på, om der var medlemmer nok næste gang der blev uddelt DUF.
Rebels historie er en broget sag, og den sluttede ligeså stormfuldt som den startede. – Rebel og Enhedslistens Ungdomsnetværk lagde sig sammen i påsken 2001 og hedder nu SUF.

Jeg var selv medlem fra 1998 og i begyndelsen aktiv i SUF. I Rebel har jeg haft følgende opgaver: kontaktperson for Rebel Århus, fast udsending til landskoo, kontakt til ”Rød 1. maj” 1999 og 2000, 1. maj taler 2000, redaktionen for muldvarpen, i redaktionsgruppen for AVANTI, aktiv i kvindegruppen og generelt aktivist. I SUF sad jeg i ledelsen, indtil jeg meldte mig ud, ca. ½ år efter dannelsen.
Mine kilder er begrænsede, men jeg mener at kunne danne et dækkende indtryk af hvad 
Rebel var for en størrelse ud fra egne erfaringer, de få nedskrevne kilder, gamle Rebel materialer og avisartikler. 

Politisk grundlag

Rebels politiske grundlag udmøntede sig i et 10-punktprogram og ikke en længere redegørelse som mange andre politiske organiseringer havde (og har) for vane. 
I dette 10-punkts program blev der taget afstand fra kapitalisme, racisme, sexisme og stalinisme. Ud over disse punkter var økologi og faglig organisering nogle af de vigtigste politiske punkter for Rebel.
Rebel var altså en socialistisk organisering med plads til mage forskellige socialistiske retninger, da der ikke blev prædiket for nogen bestemt ideologisk strømning inden for socialismen. Dette bevirkede, at der var både anarkister, kommunister og generelle venstresocialister i Rebels brogede medlemsskare.  
Ud over 10-punktsprogrammet blev der i 1997 udarbejdet en politisk platform som var en uddybelse af Rebels holdninger. 
   
Struktur.

Rebel var opbygget basisdemokratisk, dvs. uden ledelse og uden nogle valg til landstræffene, udover valget til kassér. 
Rebels højeste myndighed var landstræffene, hvoraf der var et om foråret og et i efteråret. På disse blev der vedtaget budget, skolestartskampagner, valgt kassér., vedtaget udtalelser o. lign. 
Alle Rebels medlemmer var velkomne på landstræffene, havde taleret og kunne stemme (modsat f.eks. Enhedslisten hvor man skal være delegeret af sin lokalgruppe for at kunne deltage). Landstræffene var gerne på mellem 50 og 80 mennesker. 
Imellem landstræffene var beslutningsproceduren således, at Rebel havde lokalgrupper rundt omkring i landet og alle medlemmer kunne starte en sådan. Lokalgrupperne havde autonomi hvad angik prioriteringer i politisk arbejde, om man ville lave lokale kampagner, aktionsformer mm. Altså var der stor forskel på eksempelvis Rebel Haderslev og Rebel København. 
Hver måned afholdtes et landskoordinationsmøde (landskoo), hvor de fleste beslutninger og blev taget. Det være sig kampagner, udarbejdelse af landsdækkende pressemeddelelser og generelle diskussioner af hvordan det gik i organisationen, hvad der kunne være bedre og hvor man ville arbejde sig hen imod. Landskoo kan måske opfattes som en pendant til ledelses- eller bestyrelsesmøder som man har i andre politiske organiseringer.
Inden et landskoo sendte den lokalgruppe med ansvar for at afholde mødet et forslag til dagsorden ud tids nok til at lokalgrupper og menigmedlemmer kunne komme med rettelser. Når der var enighed om en dagsorden diskuterede man i lokalgrupperne de enkelte punkter og sendte en eller to personer af sted til mødet. Alle medlemmer var velkomne, men der var kun råd til at give rejserefusion til en eller to medlemmer pr. afdeling. Når der var flere som gerne ville af sted var det cotume at man i afdelingen splejsede, så omkostningerne for den enkelte blev så lave som muligt.  
Man bestræbede sig lokalt på, at sende forskellige af sted hver gang, så alle havde lige meget at skulle have sagt. 
Denne procedure var problematisk både, da det ofte var de samme som overhovedet gad og, fordi at et uerfarent medlem ikke ville få mange af sine lokalafdelings meninger igennem. I Rebel Århus tacklede vi problemet således, at vi sendte et gammelt og et nyere medlem sammen af sted når det var muligt. Det var dog langt fra i alle tilfælde der blev fundet ordentlige løsninger på disse problemer.

Rebel i samfundet

Igennem sin 9 år lange historie satte Rebel sit præg, både på venstrefløjen og som aktiv deltager i samfundsdebatten.
Det første år skete der ikke meget i Rebel regi, men i 1993 skete der noget, da man i forbindelse med lokalvalgene rundt omkring i landet besluttede sig for at lave en antiracistisk kampagne. Kampagnen blev lavet i denne forbindelse, da mange fremmedfjendske lokallister stillede op. Det blev både en succes i den forstand at mange ikke valgte at stemme på disse, samt at Rebel fik vind i sejlene. 
Siden var Rebel aktive i unionsmodstanden og fortsatte det antiracistiske arbejde, både landsdækkende og lokalt. Nogle eksempler på hvor man lokalt aktivt gik ind i kampen mod nazismen:
-	’95/’96 I Sønderborg hvor en række topnazister havde slået sig ned, valgte man at hjælpe lokalbefolkningen af med dem.
-	I Roskilde lavede man moddemonstrationer, når nazisterne valgte at demonstrere på Rudolf Hess’ dødsdag. Dette har i flere tilfælde bevirket, at nazisterne ikke turde marchere eller ikke fik lov pga. politiets frygt for uroligheder.
-	´99 På Langeland deltog man i en stor demonstration, da en bunke nazister havde besluttet sig for at slå sig ned i en borg på den lille ø.
-	Skansen i Nørresundby, hvor man i samarbejde med mange andre har deltaget i sangaftener, uddeling af løbesedler mm.  
På det faglige plan var Rebel også aktive. Her bør det nævnes, at man både havde en rolle i Ribus-konflikten og skraldemandskonflikten. Elev-fagligt var Rebel også aktive, både ved selv at have en uddannelsespolitisk gruppe, samt bakke op om de kampagner og demonstrationer de forskellige elevorganisationer tog initiativ til.
Foråret 1998 kom Rebel i mediernes søgelys, da det viste sig, at de i længere tid havde været i PETs søgelys. Dette var med til at skabe en heftig debat om PETs ulovlige metoder overfor lovlige politiske ungdomsorganisationer. Det viste sig, at PET aflyttede mødelokaler, privatpersoners hjem, telefoner, kunne finde på at læse posten mm. Desuden havde PET flere gange haft folk undercover til at melde sig ind i de forskellige lokalafdelinger. Rebellernes modsvar blev aktionen og plakaten ”vi skjuler intet – hvad skjuler PET?” Dette gik kort og godt ud på, at en flok rebeller smed alt tøjet foran PET's hovedkontor, for at vise, at de i hvert fald ikke skjulte noget.
Også på det køns- og kvindepolitiske område havde Rebel en stærk profil; der var en kvindegruppe, der blev holdt kvindeseminarer og i foråret 2000 blev der holdt en kønspolitisk kampagne, som fik stor succes.
Fra ’99 var der en årlig sommerlejr for rebeller.
Generelt havde Rebel mange aktiviteter i årenes løb, men det blev der sat en stopper for, at man besluttede sig for at danne SUF – Socialistisk UngdomsFront i stedet. SUF er en sammenlægning af Rebel og Enhedslistens Ungdomsnetværk. Organisationen eksisterer i dag og har en medlemsskare på omkring 600 medlemmer.

Fra Rebel til SUF

Der havde i mange år været tale om at lade sig sammenlægge med andre ungdomsorganisationer, for at samle den yderste unge venstrefløj i én organisation. Årsagerne til, at man ville sammenlægges er der uenighed om; de to mest brugte årsagsforklaringer er:
 - Den ideologiske: vi skal samle den unge venstrefløj i én stor organisation, hvilket vil give os bedre gennemslagskraft, større opbakning i befolkningen osv.
 - Den pragmatiske: For at få DUF-midler. (For at kunne modtage mange DUF-midler skal man have mange medlemmer. – Eks: 500 medlemmer hvoraf min. 75 % er under 25 år = ca. 400.000)

I 1995 udspaltede den yderste venstrefløj i SFU sig, og resultatet blev den mindre gruppe UUS, som fra begyndelsen samarbejdede med Rebel. Et lille flertal i Rebel besluttede samme år, at bestræbe sig på at lave en sammenlægning mellem Rød Ungdom, UUS og Rebel. Dette mødte massiv modstand i RU og dele af Rebel, hvilket resulterede i fraktionen Autonome Rebeller, som dog aldrig rigtigt blev til noget.  I 1996 meldte UUS sig ind i Rebel.
I årene herefter skete der ikke rigtigt noget i forhold til planer om sammenlægning med andre, og den ungevenstrefløj arbejdede ofte sammen uden at det blev mere end det.
I slutningen af ’90’erne blussede sammenlægningssnakken op igen, og her var RU nogle af dem man gerne ville lægge sig sammen med, samt måske de unge fra Enhedslisten.
Imens der blev dannet grupper og udvalg til at undersøge mulighederne for dette skete der noget…
Efterårstræffet i ’99 var præget af splittelser internt i Rebel, der var officielle udmeldinger på landstræffet, økonomien gik skævt og ingen var enige om noget.
På et landstræf på Vesterbro i foråret 2000 foreslog en gruppe at danne LAU, i håb om at et mere centralt styret Rebel ville have lettere ved at overleve. Landsarbejdsudvalget ville få nogenlunde samme beføjelser som en bestyrelse eller ledelse i andre organisationer og fik flertal ved afstemningen. Dog ikke kvalificeret flertal, som der skulle til ved vedtægtsændringer. Dette var en sejr for de basisdemokratiske og anarkistiske elementer i Rebel, men et stort nederlag for dem, som så at dette var Rebels eneste mulighed for at nødlande. Siden da var Rebel ikke mindre splittet; LAU-siden bebrejdede anarkisterne for at ødelægge de sidste chancer for Rebel og ikke-LAU siden bebrejdede LAU-siden at man overhovedet kunne foreslå noget sådant. Nu var organisationen mere splittet end den havde været i mange år – måske nogensinde.
Splittelsen blev ikke mindre, da man efter forhandlinger med Enhedslistens Ungdomsnetværk havde vedtaget at danne DNO – Den Nye Organisation, som det nye projekt blev kaldt. Dette skulle ske på et Rebel landstræf hvor Rebel nedlagde sig selv og var klar til at skabe noget nyt. Landstræffet blev holdt i påsken 2001. 
Der var selvfølgelig mange problemer ved dette møde, men nogle af de vigtigste og mest skelsættende ting der blev vedtaget var:
En samarbejdsaftale der: 
-	binder SUF til at hjælpe Enhedslisten i forbindelse med valgkampe og kampagner generelt  
-	opfordrer til at SUF og Enhedslisten deler lokaler i de mindre byer
-	Giver unge liste-folk rabat på SUF medlemskab og den anden vej rundt.

Desuden fik SUF en ledelse, lokalafdelingerne mistede deres autonomi og man prøvede generelt at blive pænere og vinde større anerkendelse end Rebel gjorde.  

Kort oprids over forskellige teorier om Rebels endeligt.

Der hersker i kredse af gamle rebeller megen uenighed om, hvorfor Rebel ikke længere eksisterer, og min analyse bærer kraftigt præg af at jeg var fra Rebel Århus (og ikke København), at jeg tilhørte den antiautoritære fløj i Rebel og at min analyse er materialistisk. Det er vigtigt at holde sig for øje fordi:
-	Mange af de gamle Rebel-københavnere mener, at det var pga. interne stridigheder i det gamle Rebel København der resulterede i det endelige dødsstød. (Der blev pga. disse problemer dannet hhv. Rebel Vesterbro og Rebel Nørrebro).
-	De som gik ind for LAU (nævnt under afsnittet ”Fra Rebel til SUF”) mente at det var den eneste måde at få styr på organisationen, og ikke direkte imod Rebels grundprincipper at gå ind for autoriteter i organisationen.
-	Mange mennesker mener det er for let og pragmatisk en analyse af tingene at proklamere, at det i bund og grund handlede om DUF-midler. –Det var især samme mennesker som mente at LAU forslaget var en god idé, og at interne stridigheder havde ført Rebel dertil. Om modsvar hertil blev sangen ”Hvorfor Sku´ Rebel hedde SUF?” sunget i ikke-sammenlægningskredse. Ud fra en materialistisk analyse af udviklingen finder jeg det meget muligt, at man vil strække sig meget for at kunne få de penge, som er den eneste måde hvorpå man har lært at køre en organisation. 
-	Flere medlemmer af Rebel havde i mange år ment, at man burde takke nej til DUF-midlerne, for ”hvad vil der ske når vi ikke får dem længere?”

Litteratur:

De Autonome – en bog om og af den autonome bevægelse, Mads Kerning Autonomt Forlag C/O Demos, 1. udgave, 2. oplag, 1995
Håndbog for Rebeller – kan læses på www.rebel2001.person.dk
Rebels 10-punktsprogram
Rebels Politiske Platform
Mødeindkaldelser, e-mails og andet privat materiale.